Карлос Кастро Сааведра
Мъка

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1968

chitanka.info

Аз страдам, като гледам челото ти, сърдечна:

когато си най-близо, от мен си най-далечна.

За да не стигна твойта душа и твойта нежност,

понякога ме гледаш с онази безметежност,

с която гледат нощем небето езерата,

без нищо да му кажат, докле изгрей зората.

Мълчанието варди на твойта мисъл прага

и мра аз да усещам, което сещам, драга:

страхът да не заключиш ти устни безвъзвратно,

за крадени целувки когато се загатне;

страхът да си не спуснеш клепачите пред мене

покорно и бездушно като цветя сломени,

когато ти говоря за чара на житата

и влюбено те моля да дойдеш с мен в полята.

Не те разведря нищо. Смехът ти ясен даже

не може по лика ти коя си да ми каже.

Постъпките ти имат дълбочина потайна,

дори когато вдигнеш ръката си случайно.

Повикаш ме и бавно се думите издигат,

като че до слуха ми не искат да достигат.

Ти в себе си се скриваш. И аз не те намирам,

и плача толкоз пъти, че съм те толкоз дирил.

Ти бягаш вътре в тебе, кога те изненадам,

и гледайки устата затворена, аз страдам.

И двете твои устни, сковани от мълчание,

напомнят ми две флейти без твоето дихание.

Живееш тъй дълбоко във мен от толкоз време

и ако трябва, с радост готов съм да умреме.

Сърцето ти напразно аз търся в пустотата,

а твойто не познава на мойто самотата.

Завинаги в скръбта си аз формата ще пазя

на плитките, които ти някога отряза.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.